It is currently Fri Apr 26, 2024 3:05 pm
View unanswered posts | View active topics
Board index » FORELDRESKAP KONTRA ADOPSJON OG FOSTERPERSONER » >> Morsinstinkt, farsinstinkt, hjemlengsel, familiefølelser og slikt
|
Page 1 of 1
|
[ 1 post ] |
|
Author |
Message |
Arild Holta
|
Post subject: Introduksjon til forumet Posted: Thu Mar 22, 2007 5:12 pm |
|
![Offline Offline](./styles/polyethylene/imageset/nb/icon_user_offline.png) |
Site Admin |
![User avatar](./download/file.php?avatar=2_1293082461.png) |
Joined: Sun Feb 05, 2006 7:18 pm Posts: 7442 Location: Mosjøen, Vefsn kommune på Helgeland.
|
[face=Arial] Du har noe overfor dine barn og din familie som er uerstattelig[/face]
Poenget er å vise at den biologiske eller naturlige familien har "noe" verken adoptivforeldre, fosterforeldre eller barnehjem kan konkurrere mot. Naturen selv istandsetter foreldre gjennom det å bli foreldre på en mest mulig naturlig måte. Besteforeldre har også et biologisk betinget forhold til sine barn, som gjør de mye mer engasjert i barnebarna, enn andres engasjement for barna.
Jeg har alltid vert glad i risiko. Når jeg ble pappa sluttet jeg imidlertid med "stunt" som i verste fall kunne være livsfarlige.
Når jeg var 5-8 år bodde jeg på Sira og hadde nærmest klippekort på Flekkefjord sykehus. Fem plasser sydde jeg, for det meste i hodet. Armen klarte jeg også å brekke når jeg rant akebrett med hodet først utenfor en to meter høy skrent. Normalt gikk det bra når jeg også senere stupte over sykkelstyret eller ramlet ned fra trær... Jeg var "fast i fisken" og hadde en høy smerteterskel.
Som 15-åring holdt det på å gå galt. Uten noe som helst utstyr, klatret jeg opp et 30 meter høyt stup. Stupet skrået bittelitt utover helt øverst. Dermed fikk jeg ikke spenntak for å komme meg over kanten og i sikkerhet. I mosen på bare fjellet var det ikke gripetak. Så der hang jeg med armene over kanten og kjente styrken i armene forsvinne raskt.
Jeg så ned i steinrøysen 30 meter under, og bad en siste stille desperat bønn: -Gud hjelp meg ut av dette!
I samme øyeblikket slo tanken meg. Treet på kanten av stupet måtte ha røtter under mosen og på barfjellet. Hengende utenfor stupet klarte jeg å vri eller presse venstrearmen under mosen. Helt riktig - der var det en tykk rot med perfekt gripetak. Jeg var reddet.
Senere når jeg fikk bil, kunne det nok gå for fort. Kona og ungene var imidlertid alltid i tankene, så det gikk aldri for fort i svingene, eller når jeg var trøtt, eller når bilen hadde tekniske feil. Tanken slo meg ofte: -Jeg kan ikke dø; jeg har kone og barn.
Folk blir påvirket på forskjellige måter av det å få barn. Vi er faktisk laget for å primært føre egne gener videre. Det gjør et eller annet med oss. Nettopp dette "et eller annet" gjør oss mye mer egnet enn noen, til å ta oss av egne barn.
Dermed er det sagt hva dette forumet skal handle om.
_________________ ¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯¯ ."Vårt" lysebrune-mørkerøde såkalte barnevern stjeler mennesker > Radikalt forum mot familiedestruksjon: http://forum.r-b-v.net/<
|
|
![Top](./styles/polyethylene/theme/images/icon_up.png) |
|
|
Page 1 of 1
|
[ 1 post ] |
|
Board index » FORELDRESKAP KONTRA ADOPSJON OG FOSTERPERSONER » >> Morsinstinkt, farsinstinkt, hjemlengsel, familiefølelser og slikt
Who is online
Users browsing this forum: No registered users and 16 guests
|
You cannot post new topics in this forum You cannot reply to topics in this forum You cannot edit your posts in this forum You cannot delete your posts in this forum
|